2008. május 30. Janka, Zsanett napja

Intézményi
minősítés
FÓRUMMAL

Tarr Dániel: A közoktatás minőségének
európai dimenziója

(Elhangzott 2001.
február 23-án, az Országos Művészetoktatási
Minőségfejlesztési
Konferencián.)

Az Oktatási
Minisztériumnak azt az arculatát képviselem, amely
európai ügyekkel, kicsit tágabb kertek között a
nemzetközi kapcsolatokkal foglalkozik. A mi
feladatunk az Oktatási Minisztériumon belül az,
hogy nyomon kövessük, vagy legalábbis megpróbáljuk
nyomon követni a nemzetközi színtéren végbemenő
folyamatokat, természetesen az oktatási területen
belül. Nem véletlen, hogy Európának Magyarország
vonatkozásában elég kiemelt szerepe van, így a mi
tevékenységünk nagy része is az Európai Unióra
vonatkozik, és az Európai Uniós csatlakozásnak
megfelelő változásait követi nyomon.

Majd látni fogják, hogy
a minőségbiztosítás, minőségfejlesztés egyik
kiemelt szempontja európai vonatkozásban az ún.
információs és kommunikációs technikák, amely nagy
kihívást jelent nemcsak a pedagógusok, de mindenki
számára. Amiről megpróbálok egy rövid áttekintést
adni, az az, hogy az Európai Uniós csatlakozás
tükrében Magyarországot milyen olyan Uniós
határozatok kötik, milyen futó programok vannak,
amelyekhez fel kell tudnia zárkózni az elkövetkező
években. Fontos elöljáróban elmondani, hogy itt
nem végleges, lezárt folyamatokról van szó, az
uniós országokon belül is a minőség problémája
nyílt vita tárgya.

Azt szeretném
érzékeltetni az itt felvázoltakkal, hogy a
minőségbiztosításra vonatkozó határoztok először
1995-ben fogalmazódnak meg. Ez az az időszak
amikor elindul a Socrates program, amely az Unión
belül az oktatás fejlesztésével, az oktatás
egészével foglalkozik és ezen beül fogalmazódnak
meg olyan programok, amelyek az oktatás
minőségének a definiálására tesznek kísérletet.
Tehát van egy rövid időszak, amelyben számos
program futott le az Unión belül, ami elsősorban
arra irányult, hogy a minőség fejlesztésnek, és
így a minőségbiztosításnak a problémakörét
körbejárják és erre különböző európai kereteket
alakítsanak ki. Látjuk azt, hogy az első
előterjesztés 1999-re készült el, ami a közoktatás
minőségének kiértékeléséről szól.

Felmerül a kérdés, hogy
mi a minőség, mi a minőségbiztosítás, mi az, amit
értékelni kell, mi az, amit a minőség fogalmán
egyáltalán értünk. Megfogalmazódnak olyan
alapelvek, amelyek a minőségbiztosítás
definíciójaként kerülnek előtérbe és szem előtt is
kell tartani őket. A minőséget azzal
helyettesítjük, hogy a minőség az valami jó
iskola, a nem minőségi, adott esetben a rossz
iskolával szemben. Az európai vonatkozásban ezt a
kérdést sokkal óvatosabban kezelik. Hiszen a jó
iskola és a rossz iskola, mint egymással szembe
állítható kategória ilyen módon nem érvényesülnek.
Kicsit azt mondhatnánk, hogy az uniós elképzelések
a magyar oktatási helyzet előtt járnak, és ilyen
módon nem tesznek olyan szigorú különbséget, az
állami finanszírozásból megoldott, ilyen módon az
állami rendszerhez kapcsolódó, illetve a
magánszektorban működtetett iskolák között. Éppen
ezért a legfontosabb alapelv, hogy a minőség és a
tudás relatív.

Európai
megfogalmazásban nem attól lesz valami minőségi,
hogy konkréten, tantárgyszerűen mit tanít.
Felhívják a figyelmet arra is, hogy az oktatás
célja és a tantárgyak összessége is relatív. Nem
mondhatjuk, hogy fontos matematikát tanítani
(természetesen fontos), de arra próbálok utalni,
hogy nem a tantárgyak szerepe a döntő, hanem hogy
az oktatás által szolgáltatott tudás milyen módon
lesz alkalmazható a diákoknak, és az iskolából
kikerülők milyen módon fogják tudni érvényesíteni
azt az életben. Nagyon fontos szempont a minőség
kialakításánál, hogy az iskolának elsődleges célja
- legalábbis az uniós keretek között - hogy a
munkába állást segítse. Ez visszahat a tantárgyi
követelményekre, az iskolai minőség fogalmára,
hiszen elválik az eddigi
"elefántcsonttororony"-szerű intézményrendszertől
és egyre inkább a piaci érdekeket is kiszolgálni
képes intézménnyé kell hogy váljon.

Fontos, hogy
átértékelődik az iskolának az a hagyományos
struktúrája, amely a tanár és diák kereteket
mereven szétválasztotta. A minőségi oktatás
mindenképpen egy tanár-diák együttműködést kell,
hogy jelentsen, és természetesen megjelenik az az
alapelv, hogy törekedni kell egy folyamatos
jobbítására, illetve valahol összhangban kell
lennie a külső és belső elvárásokkal. Ez egy
kényes terület, hogy mennyire engedjük az
iskolákat autonóm szervezetként működni, és mennyi
próbáljuk egy centrális rendszerbe foglalni.

Természetesen a
minőségi fejlesztést meghatározó tényezők az Unión
belül elég speciálisak. Nagyon fontos és az
európai, kissé üzletcentrikusabb szemléletből
következik, hogy az iskolák is a globális verseny
részesei, ilyen módon az iskolák is részesei a
tömegkultúrának, ebben kell kialakítani a
szerepüket, kiharcolniuk a helyüket.

Nagyon sok olyan
változása előtt áll Európa, de a világ is amelyben
az iskolának a létjogosultsága is
megkérdőjeleződik Olyan tömegkultúrális hatásoknak
vannak kitéve a fiatalok, mely a mai, a
hagyományos keretek közötti oktatásnak a formáit
is megkérdőjelezik. Ezért a minőségfejlesztésnek
azért is nagy szerepe lesz, mert mint
konkurenciával harcolnia kell az egyéb oktatási
formákkal. Mind a televízión, mind az Interneten
beáramló információkkal fel kell venni a versenyt.
E mellett fel kell venni a versenyt a
szakképzéssel, a munkahelyi képzéssel, tehát az
iskolák a hagyományos szerepükkel ellentétben
versenyre kényszerülnek. Van egy látszólagos
ellentmondás, amely a demográfiai csökkenés, és az
oktatási expanzió között áll fenn, és vagyis az,
hogy egyre kevesebb gyerek van, ugyanakkor
szaporodnak a különböző oktatási intézmények. Ez
is természetszerűen versenyt szül az iskolák
között, tehát a minőségfejlesztés azért is fontos
lesz, mert az iskolák elkezdenek versengeni a
diákokért.

Az előzőkben is kiemelt
szempont volt a finanszírozás, tehát az, hogy
honnan milyen anyagi forrásokból fedezhetjük az
oktatási intézmények költségeit. Az európai
tendencia az, hogy a központi források egyre
kisebb mértékben határozzák meg az iskolák
működését, így rá vannak kényszerítve, hogy saját
magukat tegyék finanszírozhatóvá, illetve
megpróbáljanak olyan, a magán szektorból származó
támogatási formára szert tenni, amelyek az állami
támogatástól független kereteket jelentenek. Ennek
eredménye a decentralizáció lesz, amely az
iskolákat jelentősen fogja érinteni, hiszen az
általuk képzett munkaerőnek egy nemzetközi
dimenzióban kell megfelelni. Vagyis fel kell
vállalnia azt a tágabb dimenziót, amelyet Európa
jelent, hiszen életük folyamán bárhol Európában
vállalhatnak munkát. Az európai politika sokkal
nagyobb mobilitást tart kívánatosnak a
munkaerő-gazdálkodásban, ezért a mi képzési
rendszerünknek is fel kell vállalnia az európai
standardokat.

A minőségbiztosítás
alapvetően két nagy témából áll, a minőség
értékeléséből és a minőség fejlesztéséből. Mitől
válik valami minőséggé? Ahhoz, hogy biztosítani
tudjunk valami minőséget értelemszerűen ki is kell
azt értékelnünk. Úgy teszünk, mintha a jelen
pillanatban az iskoláink nem lennének minőségiek,
és ha teszünk valamit, akkor rögtön minőségiekké
válnak. Nem erről van szó! fel kell tudni mérni,
ki kell értékelni, hogy mi a minőségi a jelenlegi
rendszerben, mi az ami megtartható a jelenlegi
oktatási struktúrából és mik azok a változtatási
pontok, amiken el kell indulni.

A fejlesztéshez
egyfajta irányítás kell, hogy hogyan zajlik a
minőség értékelése és milyen lépéseket kell
megtenni, hogy ez pozitív irányba mozduljon el.
Ellenőrzést kell végezni, hogy a kapott eredmények
mennyire felelnek meg az országra jellemző jogi
helyzetnek, illetve a szándékunkban álló
változások mennyire felelnek meg az általános
standardoknak. Legkritikusabb pontja a minőségi
fejlesztésnek az ösztönzés, vagyis, hogy hogyan
vehetők rá az intézmények arra, hogy saját
kereteiken belül a minőségfejlesztési terveket
megalkossák. Fontos kialakítani az
elszámolhatóságnak a szempontjait, vagyis a
minőségfejlesztésre szánt kereteket milyen módon
lehet mérhetővé tenni. Erre tavaly megjelentek az
első minőségbiztosítási indikátorok, vagyis, hogy
minek alapján lehet mérni a minőséget, és ez egy
érdekes vitára ad lehetőséget. A
minőségbiztosításnak fontos állomása az arculat
kialakítása, egy olyan menedzsment - ami az
iskolákra magyarországi viszonylatban még nem
igazán jellemző -, hogy magukról egy olyan pozitív
kép kialakítása, amivel az iskola magára tudja
irányítani a figyelmet, amivel iskola minőségét
megmutatják. Ebbe beletartozhat akár valamilyen
gazdasági tevékenység is,

Az európai Socrates
programon belül több program volt, amely
közvetlenül a minőségfejlesztésre irányult, és
mutatják azt, hogy a minőségfejlesztésnek milyen
irányba kell elmennie, az elvi koncepcióktól
odáig, hogy hogyan válik az iskola egy
önfenntartó, társulásokból és együttműködésekből
álló szervezeti egységgé. Úgy tűnik, mintha a
minőségfejlesztésnek az lenne a célja - és ez
talán elsősorban a középiskolákra vonatkozik -,
hogy minél nagyobb mértékben szakadjanak le az
állami finanszírozásról és váljanak egy olyan
tanárokból, tanulókból szülőkből álló
tanulószervezetté, amely képes az iskolát
önmagában is menedzselni.

Nyilván a megközelítés
módja az lesz, hogy a különböző EU-régiókban
működő országok iskolai modelljeit kell
összehasonlítani és stratégiákat felállítani.
Fontos, hogy valamennyi országban ki kell
értékelni a működő oktatási rendszert, hogy ne
lehessen azt mondani, hogy az Unió egy centrális
rendszer kialakításával, felső szervként határozza
meg, hogy mit kell tenni. Fontos, hogy minden
ország saját elvei érvényesülhessenek a
minőségfejlesztésben.

Ahogy Államtitkár úr
már említette, a szakismeretek átértékelésére van
szükség, amelyben nemcsak a szaktárgyak oktatási
jellemzőiről, hanem azok minőségéről is szó van.
Hogy egy példával éljek, nézzük például a
földrajzoktatást. Sokféleképpen lehet a földrajzot
oktatni. Jelenleg elsősorban a természetföldrajz
és a gazdasági földrajz van előtérben, de lehetne
oktatni kulturális földrajzot is, ahol a föld
országain belül a népek életmódjával, kultúrájával
foglalkoznánk. Tehát a minőségfejlesztés irányinak
kijelölését célzó vitának hosszú évekre előre
megvan a programja, és a szakmai képzéseknél a
képesítések helyett egyre inkább a képzések
készség része kerül előtérbe.

Az értékelési
szempontok közé tartozik, hogy hogyan döntjük el,
hogy az iskola jó vagy rossz. Egyrészt adja magát
olyan bevett formák összehasonlítása, mint
tantárgyak, a tanterv lefedettsége, az
érettségizők számának összehasonlítása. Ezt egyre
inkább nem külső szempontokból kell megtenni,
hanem mert az iskolának egy önértékelésre van
szüksége, vagyis a saját érdekében méri fel ezeket
a mutatókat.

Ezek már nem
oktatáspolitikai kérdések, hanem az iskola
autonómiájának kérdései, az iskola önértékelése;
mi az, amire az iskola hangsúlyt fektet. Ez a
hagyományos szakfelügyeleti rendszert kérdőjelezi
meg, nevezetesen, hogy külső szakfelügyelők mennek
ki, beülnek egy évben egyszer egy órára és abból
következtetéseket vonnak le - ez természetesen már
tarthatatlan. A cél az, hogy az iskolák saját
önértékelési rendszert alakítsanak ki, amely a
saját pedagógiai programjukhoz illeszkedően, a
hatékony oktatás és tanulás lehetőségét
biztosítja. Erre még nincsenek lefektetett
szabályok, az iskolák önértékelésének szempontjai
és módszertana ma is vita tárgya.

Az önértékelésből
következik, hogy az iskolákat decentralizálni
kell, vagyis leválasztani a központi irányítás
alól. A szakosodásnál olyan szempontok kerülnek
előtérbe, mint a diákok kulturális sokfélesége,
szakmai érdeklődése, tehát az az oktatási modell
amely egységes rendszerként kezelte az
intézményeket, nem tartható.

Az iskoláknak a saját
arculatát kell kialakítani. Ha a pénzalapokat az
iskola saját döntési rendszerén belül használhatja
fel, akkor sokkal hatékonyabban tudja saját
minőségének, saját szakterületéhez kapcsolódó
programokhoz felhasználni. Ez sokkal nagyobb
döntési szabadságot biztosít a tantestület
számára, ugyanakkor hátrányt is jelent, hiszen a
pedagógusoknak rengeteg olyan feladatot is el kell
látni, fel kell vállalni, amelyek jelenleg az
állami adminisztráció lát el. Meg kell tanulni a
döntéshozatal mechanizmusát, és nagyobb
tájékozottságra van szükség a gazdaság, a politika
területén.

Amit mindenképpen
fontos kiemelni, az az, hogy az iskolának egy
olyan hatékony tanuló-szervezetté kell válni,
amely az iskola keretein belül képes a tanárokból,
diákokból és szülőkből egy olyan oktatási
közösséget kialakítani, amely a saját képére tudja
formálni az iskolát. Az a cél, hogy mindhárom
csoportot sokkal nagyobb mértékben be kell vonni
az iskola működtetésébe. A tanárok részvétele
mindenképpen egy új felelősségvállalással jár,
kérdés az is, hogy a diákokra milyen szerep hárul,
mennyire alakíthatják ők az iskolát, és ez milyen
hatással jár a tantestületre. A szülők bevonásának
van egy komoly financiális szerepe is, de a szülők
csak akkor fognak pénzt adni, ha beleszólhatnak a
minőség irányításába.

Hajlamosak vagyunk
elhanyagolni, a hagyományos oktatásban részt venni
nem tudók otthoni tanulási lehetőségét. Ez is egy
olyan terület, ahol a szülők és az iskola
együttműködése eredményes lehet, vagyis segíthet
az otthoni tanulás módszertanában, hogy az otthon
és az iskolában tanultak kiegészítsék egymást.
További lehetőség olyan társulások,
együttműködések kialakítása, a civil
szervezetekkel, amelyek így érdekeltté válnak az
iskola támogatásában.

Láthatjuk, hogy az
oktatásban új hangsúlyok szerepelnek. Mindenképpen
megmarad az alapkészségek elsajátítása, ugyanakkor
sokkal fontosabbá vállnak a
foglalkoztathatósághoz, a munkába álláshoz
megszerzett képességek, amelyek nem tantárgyiak,
nem kapcsolhatók tantárgyhoz, valamint az
életvitellel összefüggő szocializációs
képességeknek, amelyeknek az Uniós elképzelések
szerint legalább akkora szerepet kell kapniuk,
mint az alapkészségeknek. Itt megjelennek olyan
fogalmak, mint önbizalom, időbeosztás, közösségi
elkötelezettség, higiénia, egészség, tehát ezek
mindenképpen olyan dolgok, amelyek az egyén
későbbi, az iskolából való kilépése utáni életét
meghatározó készségek.

1999-ben Budapesten
volt egy EU oktatási miniszteri konferencia, ahol
végre kialakultak olyan mutatók, melyek az oktatás
minőségét mérhetővé teszik négy kategóriában. Ezek
már minőségi mutatóként működnek, tehát várhatóan
ezek a következő években számonkérést is
jelentenek.

Ezek az alapkészségek,
a sikeresség, az iskolai oktatás, és az
erőforrások. Az alapkészségeknél mérhetővé kell
tenni a következőket, matematika, írás-olvasás,
fizika, biológia, kémia, idegen nyelv, a tanulás
képessége, az információs technikák és az
állampolgári ismeretek. Nyilván vitára adhat okot,
hogy miért nem jelenik meg az alapkészségeknél a
művészetoktatás, ezért biztatnánk is a kollegákat,
hogy alakítsák ki álláspontjukat ebben e
kérdésben, nem feltétlenül kell nekünk ezt egy az
egyben elfogadni. A sikeresség mérésénél szempont
lesz a kibukások, a sikeres elvégzések aránya, és
hogy hányan tudnak a felsőoktatásba átkerülni. Az
iskolai oktatás összességében a szülői részvételt
fogja értékelni az oktatási döntések
kiértékelésében, és egy érdekes minőségi jelző,
hogy mennyibe kerül az oktatás, a tanárok képzése,
mennyire éri meg fenntartani az oktatást, és végül
a számítógépes ismeretek átkerülése az
iskolába.

Hát egyelőre itt
tartunk.

Nemes
László

Látszólag távolálló
kérdésekről volt szó, de aki követte az
elhangzottakat, rájön, hogy rendkívül húsba vágó
dolgok hangzottak el. Igazolva látom magam, amikor
nemzetközi szervezetünkkel vitatkozom, akkor, hogy
bár keresik a kapcsolat-felvételi pontokat az EU
oktatási szerveivel, de a keresés alatt már
késésbe kerültünk. Ugyan ez vonatkozik ránk is,
hogy keressük és határozzuk meg helyünket,
szerepünket, mi a Szövetség az oktatási
kormányzattal, Önök a helyi önkormányzattal
szemben, akár a közoktatás rendszerében, akár az
iskolahasználók között, akár a társadalmi
hasznosságban.

Kérem a Kollegákat,
hogy ne ragadjanak le a saját területükön, mert
néhány éven belül nyakunkban zúdulnak az európai
uniós problémák. A határ kitárul, és ha begyűrűzik
egy másfajta politikai akarat, egy másfajta
finanszírozás, másfajta társadalmi hasznosság, sok
minden megkérdőjelezhetővé válik, ha nem vagyunk
résen. Mindkét előadás azt jelezte, hogy
bizonyítanunk kell magunk jelentőségét,
hasznosságát a mérésben, kutatásban.

Faragó Viktória

Nem tudom, hogy jól
emlékszem-e, hogy egykor a nemzetközi érettségi
tárgyai között művészet is volt. Nem tudom, ez
most, hogy működik, kérem tájékoztasson erről.
Köszönöm.

Tarr
Dániel

Természetesen a
közoktatásnak mindig, így ma is részét képezi és
ma is szerepeltethető érettségin művészeti tárgy,
ugyanakkor tendenciákról beszélünk, arról, hogy az
európai fejlődés magának az érettséginek a
szerepét akarja másként meghatározni. Sokkal
inkább az életben való hasznosíthatóság kerül
előtérbe, nem annyira a szaktárgyi ismeretek.
Sokkal inkább az alkalmazhatóság, a pragmatikusság
kerül előtérbe. Úgy gondolom, ha ezt sikerül
érvényesíteni a közoktatásban, ez nem
veszélyezteti a művészeti tárgyak érettségiként
való megjelenését.

Faragó
Viktória

Arra részére gondoltam,
amit az amatőrképzés képvisel, hogy nem a
szaktárgyi ismeretek, hanem az alkalmazónak,
magának a személynek alkalmassá tétele a későbbi
tanulásra. A lelki kondíciójának megalapozása, a
távlatok felnyitása és nem egy zárt ismeretre, ami
egy professzionista zenészképzésre
utal.

Tarr
Dániel

Európai dimenziókról
van szó. Mindenki érzi azt az európai közegben,
hogy a közoktatás, a középiskolai oktatás egy nagy
reformra szorul. Igazából arra próbálnak
módszereket kidolgozni, hogy hogyan lehet a a
távolságot csökkenteni. A művészetoktatás szerepét
ugyan úgy körül kell járni. Hogy ez milyen keretek
között fog megjelenni? Ez nem egy eldöntött
kérdés.

Laczó
Zoltán

A mi európai uniós
csatlakozásnak kritériuma-e, hogy ezt a rendszert
átvegyük? Egy szubjektív megjegyzés részemről,
hogy igen komoly társadalmi válság előtt fogunk
állni, ha ezt nekünk át kell venni. A másik
kérdésem az, hogy tanulmányozva az uniós anyagokat
szerepelnek benne a nemzeti vonások, illetve ezek
megőrzésének tendenciái. A most hallott előadásból
ez kimaradt, ami aggályossá teszi az egyébként sok
pontjában a fejlődés irányába mutató
programot.

Tarr
Dániel

Természetesen nem arról
van szó. hogy az európai csatlakozás feltétele
lenne az, hogy az európai szempontrendszert
kritika nélkül átvegyük, hanem az Oktatási
Minisztérium munkája nagyrészt abból áll, hogy
kialakítsa azt a nemzeti karaktert, amitől a
magyar oktatás megőrizi azt a magas színvonalát,
amiről híres. A mi feladataink közé tartozik, hogy
politizáljunk az Uniós kívánalmak és a saját
nemzeti értékek között. Megszűrve vegyük át a
kritériumokat, sőt adott esetben kezdeményezzük
azok megváltoztatását. Az önök szerepe az, hogy
jelezzék, mik a minőséggel kapcsolatos szempontok,
amit majd megpróbálunk érvényesíteni. Remélem elég
provokatív volt előadásom, és kérem a kollegákat,
hogy gyűjtsék össze és fogalmazzák meg
elvárásaikat, hogy ezt Európa felé
képviselhessük.

Stadler Vilmos

Nekem az az érzésem
hogy ez a program eredendően nem a nyugat-európai
iskola megfogalmazása, hanem az amerikai rendszer
átvétele, ami lehetséges, hogy nyugat-európában is
teret nyer, de ez számomra nem túlságosan
megnyugtató. Ami számomra érdekes, az az, hogy
van-e ennek már megvalósult eredménye, vagy ez még
csak elképzelés szintjén van. Az, hogy provokatív
legyen az előadása az teljesen sikerült, a
finanszírozás leválasztása az állami szerepről
elég szomorú képet mutat; kijelenteni azt, hogy a
centralizáltság miatt nem lehet jelenleg az
oktatásban minőséget biztosítani, szerintem kicsit
erős; abban sem vagyok biztos, hogy sokkal jobban
fognak csökkenni az adminisztrációs dolgok, ha az
iskolának magának kell intéznie, hiszen sok
mindenkit fel kell venni, de ez más kérdés. Egy
valamitől kissé megijedtem, hogy a szülőt is be
kell vonni a képzésbe, és én itt látom a problémát
és az élettől való elrugaszkodást, de végül is az
első kérdésem lenne a legfontosabb.

Tarr
Dániel

Nem az én kompetenciám
eldönteni, de a szülők bevonása nem elsősorban
szakmai, hanem inkább financiális kérdés, és az
hogy a szülők szerepe milyen lesz az iskolában még
nem eldöntött kérdés. Európában ezek jelenleg
kísérleti programokként futnak a Socrates
programon belül, amelyre hívják teszt jelleggel a
kipróbáló iskolákat. Ezekből adatgyűjtés és
kisérleti kiértékelések készülnek.

Kedves Tamás

Vajon nem okoz-e
félreértést, hogy az előadás oktatáspolitikusok
általános állásfoglalását tartalmazta? Vannak
nemzeti képzések, amelyek különböző minőségűek, de
nem létezik "eurozenész ". Az a gyanúm nem most
érkezünk Ázsiából, mi már egy ideje itt vagyunk,
és úgy tűnik, adtunk egy, s mást az európai
zenekutúrának, az európai tudománynak. Mi a
minőséget nem most fogjuk elsajátítani. Szeretnénk
becsatlakozni ebbe folyamatba azzal, hogy adjuk
meg azokat a paramétereket, amelyet mi használunk,
és vegyük át más országoktól ami hasznosítható, de
nem kizárólag az oktatáspolitikusoktól, hanem
azoktól a művésztanároktól akik gyakorlatból
ismerik a dolgot. Amíg pontosan lehet
számszerűsíteni a matematika, vagy a
nyelvismeretet, a művészi hangot nem tudjuk
paraméterekkel meghatározni. Azt hiszem, hogy
nagyon fontos együttműködnünk mindazokkal akik
felelőséget vállalnak a tradícióink éltetésében.
Meg kell mutatnunk a magyarországi zenészképzés
különböző szintjein a minőségértékelés eddigi élő
módszerét, ezek kritikáját és járuljunk hozzá az
európai közösség ilyen irányú gyarapodásához. -
(Nagy taps!)

Tarr
Dániel

Ez végszónak is
tökéletes, ennél szebben senki sem mondhatta
volna. A minőségfejlesztés, minőségértékelés az
iskolák működését próbálja hatékonyabbá tenni,
tehát ne féljünk tőle, tehát ez egy pozitív dolog.
(Derültség.)

Nemes
László

A Kultúra 2000 az
európai uniónak olyan programja, melynek lényege a
nemzeti kulturális értékek kölcsönös
megismertetése. Bízom benne, hogy az oktatásnak és
a kultúrának ez az együttműködése előbb utóbb
létrejön, hogy ezek nem külön forrásokat, külön
koncepciókat jelentenek. Mindenesetre ebben a
tágabb keretben kell megkeresni a
helyünket.

Nemes
László

Köszöntöm következő
előadónkat Pölöskei Gábornét, az OKÉV
Közép-magyarországi iroda vezetőjét és megkérem
előadásának
megtartására.

Nyomtatható
változat

Küldés levélben!

Vissza

Magyar Zeneiskolák
és Művészeti Iskolák Szövetsége
1064 Budapest, Vörösmarty u.
65.
© Minden jog fenntartva